The Man from Acapulco (Le magnifique) (1973)
D-le colonel?
Am prins o pistă.
Ai grijă, Rodriguez.
Nu vreau să-mi pierd unul din cei mai buni agenți.
N-aveți nici o grijă.
Nu cred că m-au zărit.
Am un al șaselea simț infailibil, care mă ferește de pericole.
Urc, d-le colonel!
Bine, urcă, te aștept.
M-au reperat!
Am încurcat-o, d-le colonel.
Adio, d-le colonel!
Alo!
Alo, Rodriguez?
M A G N I F I C U L
Traducere din limba franceză de Cosimo martie 2004
emailcosimo@yahoo.com
Colonelul Collins. Pontaubert.
Vin din Mexic, d-le general.
Rodriguez e mort.
Serios?
Cum s-a întâmplat?
A fost devorat de un rechin într-o cabină de telefon.
Vă rog...?
D-le general, în numele guvernului meu,
vă rog să-i încredințați acest caz lui Bob St. Clare.
Bob St. Clare?
E chiar așa de grav?
E în joc viitorul lumii libere.
Bob St. Clare e singurul agent secret
care poate rezolva o situație atât de complexă.
Bob St. Clare e în Bagdad.
Îl voi chema imediat.
Alo, dragul meu Jerome?
Fă-mi legătura cu Bagdadul.
Bob St. Clare la telefon.
A, bună ziua, d-le general!
Rutina, d-le general, rutina.
Ați spus
devorat de un rechin?
Într-o cabină telefonică?
Da, termin cazul acesta și vin.
Am informații interesante în legătură cu Mexicul.
Nu vă pot spune acum.
Te aștept la bagaje.
Respectele mele, d-le general!
Așteptați pe cineva?
Un informator.
Dar mă mir că n-a ajuns până acum.
El e?
Afirmativ.
Nu atingeți răniții, mă ocup eu de ei.
Are pașaport albanez.
Șții albaneză, St. Clare?
Ar fi mai bine să găsim un interpret.
Am găsit un interpret albanez, dar nu mai știe decât română.
Așa că a trebuit să găsim un român, dar nu mai știe decât sărbește.
Sârbul nu știe decât rusă și rusul doar cehă.
Din fericire eu vorbesc cehă.
O să ne ia o grămadă de timp!
Să ne grăbim.
Ce spune?
Vrea să știe dacă e rănit grav.
Spune-i că o schijă i-a trecut
prin sternul cleidomastoid
și s-a oprit în sfenoid, dincolo de tubul falopian.
Pentru cine lucrează?
Nu și-a terminat vorba.
A spus "Lucrez pentru ahem, ahem, ahem."
A mai spus "Mor! Trăiască Albania!"
S-a sfârșit.
Avem de-a face cu un adversar redutabil, St. Clare.
Așa s-ar părea, d-le general.
Mi-e teamă că nu vei lua vacanță prea curând, dragul meu Bob.
De unde-a răsărit ăsta?
N-am idee.
Sunt peste tot.
Bine.
Iei avionul peste o oră.
Avem o legătură în Mexic.
Vă așteaptă la aeroportul din Acapulco.
Cum îl voi recunoaște?
E o femeie.
O cheamă Tatiana.
Va ține o baghetă sub braț, ca să o recunoști.
Bună ziua.
Mi-era teamă că nu ne vom recunoaște.
N-am găsit nici o baghetă.
Nu se putea să nu ne recunoaștem, Tatiana.
Să mergem.
Au găsit rechinul care l-a mâncat pe Rodriguez?
Da, într-o fabrică de conserve.
Și Rodriguez?
Bietul moș Joe.
Mda.
Ce priveliște minunată.
Ia-o în sus.
Mireasa aia a tras asupra mea aseară în Orly.
Sunt atât de sensibil, că nu mă pot stăpâni.
Da, da, da, poate că-ți vine să râzi,
dar de fiecare dată când văd o albină...
Scuză-mă.
- Ce spuneam? - Vorbeai de albine.
A, da! Când văd o albină
ducând polenul din floare în floare,
perpetuând astfel viața,
aproape că-mi vine să plâng.
Altă ambuscadă?
Nu, dar mi s-a părut ciudat
că un camion trage o linie albă în fața noastră.
Asta e, toți greșim!
Te cam plac femeile!
Nu știu.
Mincinosule.
Ce-a fost asta? Dintele meu găurit!
Mi-am pierdut capsula cu cianură!
E prima dată când sărut o femeie și mi se întâmplă așa ceva!
E de mirare. Unde e?
Nu știu, am scuipat-o.
Trebuie s-o găsim imediat!
Stai, cred că a căzut în piscină.
O să-i spun conducerii să schimbe apa în piscină.
Bob, să mergem la mine.
Mi-e teamă, Bob.
Nu-ți fie teamă de nimic, iubito, sunt cu tine.
Nu, de tine mi-e teamă.
Ce găsești așa înfricoșător la mine, hmm?
Păpușica mea?
Cu cine vorbea la telefon Rodriguez
când a fost atacat de rechin în cabina telefonică?
Cu colonelul Collins, atașatul militar al ambasadei.
Aranjează-mi o întâlnire cu el.
Tatiana, vom face o treabă minunată împreună.
"Te iubesc, ocean nesfârșit ca sufletul meu,
Jalea ta nuanțată cu spumă muge un amestec amar."
E foarte frumos, cine a scris-o?
Eu.
Hai să fugim împreună pe plajă, complet goi,
să-ți ling pielea sărată.
Oh, Bob!
Pot să fac curat în camera dv., d-le Merlin?
Huh?
Pot să fac curat?
Cinci minute, d-șoara Berger, vreau să termin capitolul ăsta.
Ah, ați făcut treabă bună în dimineața asta.
Nu, n-am scris decât zece pagini. Am rămas în urmă.
- Electricité Mozart. - Șșt!
A venit electricianul, d-le Merlin.
Oh, în sfârșit.
Mă bucur să vă văd, d-le Boudart!
Bună ziua.
Pe aici, în baie.
Știți, vă aștept de două săptămâni.
Dar instalatorul n-a venit?
Nu, nu și pe el îl aștept.
Nu pot să fac nimic dacă n-a venit instalatorul.
Dar nu vine.
Trebuie să-i spuneți să se grăbească un pic.
Nu mă pot ocupa de partea electrică dacă nu e gata partea sanitară,
pricepeți?
Ascultă, nu poate să vină decât peste două săptămâni.
Înseamnă că e gata prin iunie.
Iunie?
Trebuia să fie gata în decembrie!
N-am ce să vă fac. Vorbiți cu instalatorul.
Dar... Auziți...
Mă sunați după ce și-a terminat treaba instalatorul, ne-am înțeles?
La revedere, timpul costă bani.
Exact ca la nepoată-mea!
Când a chemat muncitorii i-au spus să aștepte trei luni.
Stai că ți-arăt eu ție!
Ah! Trădare!
Oh, drace!
Da?
Nu, nimic... mașina asta de rahat.
Nu mai merge "p"- ul!
Cum?
Nu mai merge litera "p"!
Ah!
- Unde ne duc? - În elico_ter.
În elico_ter?
Da!
Dar nu te s_eria scum_o, o scot eu la ca_ăt!
Tot nu merge?
Am încurcat-o!
Dacă nu scriu cel puțin 15 pagini azi, am încurcat-o.
Cât e ceasul?
E trecut de nouă.
La dracu!
Șții ce? O să-mi cumpăr o altă mașină de scris.
"Numărul pe care l-ați apelat..."
"Alo, tu ești, Germaine?"
Mai bine mă duc eu acolo.
Scuzați-mă.
Cobor și eu.
Vreți s-o încercați?
Da, dacă nu vă supărați.
- Vă rog. - Mulțumesc, domnule.
Tatiana.
Foarte bine. Foarte bine!
Bine, v-o trimitem în cursul dimineții și o vom lua pe a dv.
Da, dar vă rog să nu greșiți nimic, trebuie să termin o carte până luni.
Păi, cât vă datorez?
N-aveți voie pe după ghișeu, dragă domnule!
Iertați-mă...
... ați putea să încasați cecul peste două-trei zile...?
... Aștept niște bani.
Noi nu procedăm așa.
Vă rog... doar o săptămână.
Vă rog? Mulțumesc.
Lucrați în cinema, cumva?
Șții bine că dl. Charron nu suportă întârzierile
coletelor trimise în provincie.
Avem o comandă serioasă pentru "Panaris aux Canaries"
și nu mai avem suficient Vesoul...
Aici editura Charron. Vă fac legătura, așteptați.
- Dl. Merlin? - Huh?
Dl. Charron vă așteaptă.
Ah, spuneți-i contabilei că voi trece pe acolo după aceea.
- Pentru un avans? - Da.
Și-ar face bine să nu-l refuze, moș Charron.
Nu.
Da, da.
Oh nu... hmmm, sigur.
- Vă ascult? - Uitați: am...
Ce mai face Bob St. Clare?
E în Acapulco.
Oh, îmi place Acapulco, s-ar putea să-mi petrec iarna acolo.
Ați fost acolo?
Nu. Folosesc documente...
o hartă bună și niște broșuri.
Mda. Înțeleg. Vă ascult.
- Uitați: am... - Da?
Am o datorie.
Da?
Și am promis la bancă să depun banii imediat...
Da.
Așa că mă gândeam dacă n-ați putea să-mi dați un mic avans...
Mmm.
Pardon?
Nu.
Ah.
Când trebuie să depui manuscrisul?
Luni.
Atunci vei primi luni avansul.
O arahidă?
Nu.
Crede-mă, tu ești cel mai fericit dintre noi, dragă Merlin.
Dar eu, eu ce fac?
Primesc astea.
Manuscrise.
Douăzeci pe zi; o sută și patruzeci pe săptămână.
Ce să fac cu toate porcăriile astea?
Crede-mă, tu ai mai multă satisfacție decât mine
până la urmă.
Ajuți mii de oameni să viseze.
Iar acest vis, dragă Merlin, a fost creat de tine.
Pentru că tu...
Pentru că tu ești un magician, iar eu doar un negustor.
Pe luni, dragă prieten.
Dar...
Drace! Cheia mea.
Bine, treacă de data asta, circulați.
Repede!
Perfect.
Bine, la treabă.
Bănuiam eu că ești amestecat în toată povestea asta, Karpof.
Ai o companie foarte plăcută, dragă St. Clare.
Nu vrei să mă prezinți?
Tatiana, ai nefericirea să-l cunoști
pe cel mai mare gunoi pe care l-am întâlnit vreodată:
Colonelul Karpof, capul serviciilor secrete
din Republica Populară Albania.
Oh, mă flatezi, St. Clare.
Sunt încântat să te revăd.
Îmi place să întâlnesc un adversar adevărat.
O arahidă?
Poți să-ți bagi undeva arahidele tale scârboase.
Hai, St. Clare, suntem gentlemeni, ce naiba!
Și nu depinde decât de tine ca să fim prieteni, fără glumă.
Treci de partea mea
și voi face din tine omul cel mai bogat din lume.
Ce zici de un mic avans de 5 miloane de dolari?
N-am nevoie de banii tăi, Karpof!
Bine, atunci. Pe el!
Dragă St. Clare, vezi această mașinărie?
Acest recipient conține acid sulfuric concentrat.
Cablul de pe acest scripete e cufundat în acid.
În 52 de secunde va arde complet
ceea ce va provoca deschiderea acestei cuști,
permițându-i acestui șobolan să intre în cealaltă cușcă
și să-ți devoreze fundul.
Și are dinții impregnați cu cianură.
Are dinții impregnați cu cianură?
"Are dinții impregnați cu cianură?"?
Nu, ar însemna că moare și șobolanul.
Oh, al dracu șobolan!
Ce să scriu?
Hmm ah asta e! Șobolanul e turbat!
Bine, e turbat.
Îți pierzi vremea, Karpof.
Sunt vaccinat împotriva turbării.
Briciul.
Poate că nu vei rămâne indiferent și la suferința prietenei tale.
Pentru început îi voi tăia sânul stâng.
Bob!
Karpof!
Bună, tată.
Sunt întrerupt tot timpul.
Ce cauți aici?
E miercuri, am venit să mâncăm împreună.
Ce?
E miercuri, am venit să mâncăm împreună.
Așa e. Cât e ceasul? Unu și jumătate? Dumnezeule!
- Ai mâncat? - Păi, nu, pentru că...
Iartă-mă, m-am trezit de la 5:00 dimineață.
Nu vii?
Ce face maică-ta?
Bine, bine.
Dar Andre?
La fel, știi cum e el.
Mda!
Dar tu? Merge?
Da.
Apropo, mi-a dat telefon maică-ta.
Mi-a spus să-ți spun...
... ce zicea să-ți spun?
Cu bac-ul meu?
Trebuie să-l iei neapărat anul ăsta. Altfel...
Altfel, ce?
De ce râzi?
De nimic.
Haide, spune-mi ce e de râs?
Mă gândeam la prietena ta
care trebuie să-și piardă sânul stâng
ca să salveze lumea liberă.
Bine, ai terminat?
Când trebuie să-l predai?
Luni.
Când ai de gând să scrii romanul tău cel mai faimos?
Mereu ne povesteai de o carte grozavă
pe care o vei scrie.
Păi... n-aș putea plăti cu ea nici lumina,
nici pensia pentru maică-ta.
- O cunoști? - Nu.
- Cine e? - Habar n-am, o englezoaică.
Șții, am scris 42 de cărticele de-astea
și în fiecare din ele sunt vreo... patru-cinci pagini reușite.
42 înmulțit cu 5 fac aproape o carte, nu-i așa?
Bine, am zburat.
Ai grijă de tine, băiatule, pe miercuri.
Oh, sunt lefter.
Poți să-mi dai o sută?
Uite, mai mult n-am.
Bine, e destul.
- Mulțam, pa. - Pa.
Zi bună.
Hei, îmi place chestia cu sânul stâng.
Nu e rău deloc.
Crezi?
Da, ține-o tot așa.
Sânge, furie, violență!
Ai grijă, Bob!
Karpof!
O arahidă, Karpof?
Bob!
Vin imediat.
Nu e rău, nu?
- Noi doi, să mergem. - Da!
Aveți milă, domnule. Ve rog!
Bine, treacă de data asta.
Circulă!
Instalații Michelangelo.
Oh, mă bucur că ați venit!
Intrați, domnilor.
Dacă ați ști de când vă aștept...
- Electricianul a trecut pe aici? - Da, azi-dimineață, dar mi-a spus că...
Văd că n-a făcut nimic, electricianul!
Oh, dar nu pot face nimic până nu sunt trase firele, mai ales trifazicul.
Ce ne facem dacă avem o inspecție.
Nu, stați puțin...
Asta e.
Dacă vor face o inspecție...
nu dv. veți suporta consecințele.
Nu, nu.
Eu înțeleg, exact așa i-am spus și lui.
Regret, nu pot să vă ajut.
- Hai, Marcel. - La revedere, domnule.
Uitați ce...
Liniștiți-vă.
Nu, nu se poate.
Nu puteți să faceți asta în altă parte?
Fasciști!
Oh, dumnezeule!
Iertați-mă că vă deranjez, domnule.
Instalatorii mai sunt aici?
Am auzit că sunt la dv. Am un robinet stricat.
Îi aștept de trei săptămâni.
Ăă..? Oh, instalatorii.
Stați puțin.
Hei, domnilor, așteptați! Vă rog!
Nu plecați. Îi aduc înapoi imediat.
Hei, hei, domnilor!
"Și Bob St. Clare, sărind ca o fiară,
scăpă din ghearele lui Karpof."
- Vă simțiți bine, d-le? - Domnișoară...
Insta... alat... torii...
în stradă... ... scuzați-mă...
e de la... țigările... instalatorii... au... s-au...
Întindeți-vă aici.
Stați întins, lăsați capul jos.
Fumați prea mult.
Oh, nu, vreo două, trei, cel mult.
Stați întins cinci minute, o să vă treacă.
Oh, e o nimica toată.
- Sunteți scriitor, nu-i așa? - Da, da.
Câte cărți ați scris?
42.
Pot să împrumut una?
Da, vă rog, luați-le pe toate.
"Panică roșie în Alaska"
Mulțumesc pentru carte, o să v-o aduc înapoi.
Ciao!
Vreau să vă spun ceva.
Da, draga mea?
Vă plac.
V-am plăcut din prima clipă.
Dar, știți, nu Bob St. Clare m-a sedus.
Desigur, îmi plac mușchii dv. superbi și surâsul strălucitor,
dar știu că sub această mască se ascunde un om,
timid și rușinos, cu un suflet mare.
Și acest bărbat vă place?
Desigur!
Hmm, nu mă surprinde, draga mea.
"Nu mă surprinde, draga mea."
"Iar Bob St. Clare, puternic ca o fiară,
scăpă din mâinile lui Karpof."
Fantastic! Oh, v-am trezit?
Îmi pare rău, dar e fantastică.
- Ăă..? - Cartea dv.!
Ați citit-o deja?
Am devorat-o. Pot să mai iau una?
O iau pe asta
și pe asta, dacă nu vă supărați!
Iau mai multe, ca să nu vă mai deranjez.
Doar n-o să le citiți pe toate!
Ba da! E foarte important!
- Trebuie să stăm de vorbă! - Când?
Mai încolo!
Să vă aștept?
Da, da, cobor imediat!
La treabă!
Unde ați fost îmbrăcat așa?
Arătați bine!
Aha, vă țineți de prostii!
Cât e ceasul?
Nouă și ceva, d-le. Merlin.
Nouă!
N-am făcut nimic toată noaptea!
Ce viață.
D-șoară Berger, vreți să luați toate astea?
Și Bob St. Clare?
A scăpat din piramidă?
Evident!
Ar trebui să vă odihniți. Nu faceți bine.
Ține, bagă-l în priză.
Din păcate nu pot, d-na. Berger,
trebuie să scriu 82 pagini în două zile.
Oh, sărăcuțul!
O să vă fac niște cafea.
Bun, ce scriu?
Alo, da?
Da, d-le colonel, vi-l dau.
Bob, e pentru tine!
Alo?
Respectele mele, d-le colonel.
Trebuie să ne întâlnim imediat, St. Clare.
Nu, prefer în Mexic.
Nu la ambasadă.
La 3:00, ora locală, în spatele parcării.
Asta e mașina colonelului!
D-le colonel, mă auziți?
- Crezi că...? - Nu se știe niciodată.
D-le colonel?
Vă aud foarte clar.
- Cum vă simțiți? - Cam înghesuit.
Nu vă alarmați, vă scoatem noi de acolo.
Nu, St. Clare, sunt terminat.
Sunt prea rănit, deși sunt un tip destul de tare.
Sunt convins, d-le colonel.
Rămas bun, St. Clare, continuă-ți misiunea!
Adio, d-le. Colonel!
A fost un erou.
A murit. Era prea bătrân ca să suporte șocul.
Am căzut în burlesc.
Pardon?
Scriu la întâmplare!
De ce?
Pentru că m-am săturat d-na. Berger!
Da, microfilm, gaze lacrimogene, agenți dubli,
M-am săturat!
KGB, război rece, soldații din umbră,
gata, destul!
Dv. ce mai faceți?
Oh, doar n-o să vi-l refuze, nu-i așa?
Asta ar mai lipsi!
Are sex, violență, tot ce trebuie!
Și pe urmă?
Îngrozitorul Karpof va instala
rachete în Mexic, doamnă Berger!
Chestii nucleare?
Dar vă asigur
că Bob St. Clare va salva încă o dată lumea civilizată.
Dl. Merlin e acasă?
Al dracu boiler!
Ups, scuze!
Mi-ați citit capodoperele?
Pe toate! N-am dormit toată noaptea.
Sunt extraordinare!
- Chiar credeți că sunt bune? - Oh, n-am spus asta.
M-am liniștit!
Bun, rău, nu asta mă interesează.
Știți, ca să-și atingă scopul, acest gen de literatură
nu trebuie meditat, ci trebuie citit repede.
Dar tocmai asta este valoarea lui.
Nu e vorba de literatură.
Este exprimarea dorinței
de a da frâu liber puterii pe care o avem fiecare în noi.
Vă întreb: Cine sunt cititorii dv.?
Marinarul care urmează să se îmbarce, soldatul din cazarmă,
omul de afaceri aflat în călătorie, tânăra provincială.
Vreau să înțeleg motivația fundamentală a acestei audiențe formidabile.
Cum?
Vreau să înțeleg motivația fundamentală a audienței dv. formidabile,
alcătuită din 12 milioane de cititori!
Stați puțin!
Cu ce vă ocupați, mai exact?
- Socio. - Pardon?
Sociologie. Lucrez la C.I.S.
Oh, înțeleg.
Înțelegeți, aventurile eroilor dv. sunt tipuri narative universale, elementare.
Rețeaua articulației lor interne
Spuneți-mi, vreți ceva de băut?
Relațiile mutuale dintre ele
definesc limitele tuturor experiențelor posibile.
Scotch, Martini, Porto?
Puțin Porto.
Plecând de la narațiunea dv. am putea trasa bazele
unei clasificări a acestui gen de literatură,
care ar fi arhetipul unui...
Sunteți sigură că nu doriți puțin scotch?
Nu, puțin Martini
Stereotipul complexului individual care se extinde în inconștientul colectiv
Trebuie să mai cumpăr niște Martini, s-a terminat. Sigur nu vreți un scotch?
Nu, mulțumesc. Înțelegeți?
Analiza literară își trage seva din rădăcinile înfipte
într-o antropologie care se...
Desigur. Spuneți-mi...
Sunt convinsă că studiile fundamentale ale emoțiilor
și ale impulsurilor etnice... - Tăceți.
- Cum? - Tăceți!
Acum că ați tăcut, vreau să vă spun ceva.
V-am pus în romanul meu.
Da, în romanul pe care îl scriu acum.
Eroină se numește Tatiana.
E foarte frumoasă
și seamănă cu dv.
Chiar acum, spre exemplu,
vă aflați în Oceanul Pacific, într-un bungalow,
iar Bob St. Clare încearcă să vă cucerească.
Dar dv. îi cunoașteți reputația și sunteți neliniștită.
Sunt neliniștită?
Păi, Tatiana e neliniștită.
Mă numesc Christine.
Dar tu ce preferi, scumpa mea?
Kummel? Sake? Tokay?
Lichior de Guava? Papaya fermentată?
O picătură de sake.
Nu!
Vom face dragoste, fătuca mea.
Bob!
Trebuie să plec!
Nu, stați puțin!
- Vă rog să mă scuzați. - Pot să iau cărțile?
Le aduc înapoi.
Oh, sunt un idiot!
Pentru o clipă am crezut că sunt în Mexic.
Păi... nu suntem în Mexic.
Și apoi... nu sunteți Bob St. Clare.
Ce-are a face Bob St. Clare aici?
Ce e?
Mi-am fript degetul!
Sunt 220 V, nu glumă!
N-ar fi mai bine să nu te mai joci tot timpul cu chestia aia?
Iartă-mă, mi s-a părut că e prea multă lumină, voiam să creez puțină ambianță.
N-ai de gând s-o închizi? Repede!
La dracu!
Ce pămpălău!
Centrul Internațional de Sociologie
Boom! Bang! Chock! Buh boom!
Sau și mai sofisticat: Plâng! Pow! Bam bam!
Este interpretarea
pe care o putem da din punct de vedere psihologic și psihanalitic
a atitudinii lui Bob St. Clare față de Karpof.
Mă faci să râd, sărmană Christine!
Iar eu m-am săturat de atitudinea ta.
Și eu sunt în stare să fac descoperiri, să știi!
Bob St. Clare, o descoperire?
Bine, îmi voi scrie singură teza!
Bine, dă-i bătaie! O s-o și citim.
Nu strică niciodată un moment de destindere!
Te disprețuiesc, Pilu.
Ai auzit de Merlin ăsta?
Ce i-a făcut individul ăsta?
- Am nevoie de cifre! - Cifre?
Da, la cine trebuie să merg?
Nu știu.
Bună ziua, dragii mei. Ce se petrece aici?
Domnișoara face un studiu.
Un studiu?
Bine. Poftiți, domnișoară.
Nu vreau să fim deranjați.
Acum știți totul.
E pasionant, domnișoară!
Ideea dv. e pasionantă.
Așa e, de ce să disprețuim romanele populare?
Când mă gândesc la milioanele de cititori care așteaptă săptămânal cărțile mele,
când mă gândesc la responsabilitatea mea,
Vă mărturisesc, domnișoară, că mi-e frică.
Da, sunt de acord, dar cum l-ați descoperit pe François Merlin?
Merlin e doar unul dintre autorii mei.
Teza mea este chiar despre el.
Acum nu vă mai înțeleg.
Nu vreau să ies eu în față,
dar sunt sigur că teza dv. ar avea mai multă adâncime
dacă ar fi despre cineva aflat în miezul problemei.
Adică?
Eu, editorul.
Dar François Merlin?
Uitați, domnișoară,
vă voi spune ce cred eu despre acest Merlin.
Sigur, e un tip simpatic,
dar nu muncește destul!
Bună seara!
Cum merge?
Bine, am scris 28 pagini.
Unde ați ajuns?
O clipă, nu mai țin minte.
Aici!
"Se lasă peste Tatiana,
"a cărei inimă-i bătea nebunește în pieptul dezvelit.
"Degetele de oțel ale lui Bob St. Claire ating pielea ei luminoasă.
"Ea scose un geamăt care părea a fi un strigăt de durere
și o dorință de plăcere în același timp."
Scuzați-mă, sună telefonul!
Alo?
Sper că nu v-am trezit.
Știți, mă tot gândesc la discuția noastră.
- Sunt entuziasmat! - Sunteți drăguț.
Trebuie să vorbim mai pe îndelete.
Luăm masa împreună mâine?
Oh, nu pot, am ore până la 1:00.
1:00? Perfect! Vin să vă iau!
Dar, nu știu dacă...
Bine! Atunci pe mâine!
Georges! Georges!
Cum merge cu socioloaga?
Dă-mi 24 de ore și...
Ce îmbinare perfectă între pielea ta și Bach!
Handel.
E cam pe șleau, nu?
Așa trebuie, așa vrea lumea!
E foarte bine.
"Mușchii săi supli săltau sub mătasea kimonoului."
Mergi mai departe...
"Se apropie de ea, privind-o sălbatic"
Treci, treci...
"Kimonoul îi alunecă,
descoperind o virilitate falnică."
Așa e, e o frază un pic prea îndrăzneață.
Aș vrea să refac scena de dragoste.
De fapt, aș vrea să o fac mai sinceră și mai emoționantă.
De ce să nu-i dăm un pic de tandrețe,
de căldură, acestui imbecil!
Care imbecil?
Bob St. Clare!
Se preface tot timpul, aiuritul ăsta,
jucând mereu același număr!
"Bach merge perfect cu pielea ta."
O tâmpenie, nu-i așa?
De pildă. Ar putea spune "Sunt singur."
Asta e!
"Tatiana, sunt singur,
am 40 de ani și am fost mereu singur."
Hei, nu e nimic de râs!
"și... din clipa când te-am zărit, mi-am spus:
"pe ea o așteptam."
"Tatiana...
te iubesc."
Nu, nu se poate!
Sunteți complet pe lângă!
Bob St. Clare este exact opusul unui sentimental!
'Neața, d-le. Merlin!
Oh, iertați-mă, domnișoară, n-ați plecat încă...
vă las.
Nu, doamnă, plec.
Înțelegeți?
Așa e Bob St. Clare și nimic altceva!
Ah, Bob St. Clare! Ce bărbat!
Vedeți?
Vocea publicului dv.!
Bob St. Clare e o fiară! Un bărbat adevărat!
Așa ne plac bărbații, nu-i așa, doamnă?
Exact!
La revedere, spor la treabă!
Știți, domnișoara vorbește exact ca nepoată-mea.
Bine! Știți ce, d-na. Berger, duceți-vă să curățați baia,
Lună să fie, lună!
M-au scos din minți cu Bob St. Clare ăsta!
O fiară sălbatică! O fiară sălbatică în kimono!
Las că-l aranjez eu pe atletul ăsta!
Ei... ești fericită?
Mda.
Mă provoci?
Stai puțin.
Întoarce-te.
Alo, da?
Bob, e pentru tine.
Alo?
Alo, dragul St. Clare!
Scuzați-mă, n-aud prea bine.
Mai tăceți o dată, pentru Dumnezeu!
Alo, vă ascult.
Aș vrea să-ți fac o propunere, dragă St. Clare.
Vrei să ne întâlnim peste o jumătate de oră sus, în curbă?
Perfect, pe curând!
Mănâncă.
Nu-ți petreci noaptea cu mine?
Iartă-mă, iubito, am lucruri mai importante de făcut.
Acolo jos, în dreapta, nu accelerați!
Așa, ia piciorul de pe frână!
Christine!
Bună ziua, domnule.
"Georges"! Luăm masa împreună.
Unde?
N-are importanță. Lasserre, Le Tour d'Argent...
N-am timp!
Dar niște frigărui la prăvălia lui Cintra?
Nu, n-am decât o jumătate de oră.
Trebuie să merg la ora de medico-sociologie, alături.
Bună idee! Vă conduc!
Mulțumesc.
Vreau să vă spun că de ieri îmi tot storc creierii.
Am luat legătura cu relațiile mele, abia așteaptă...
Îi veți întâlni pe toți.
Vă voi face cunoștință cu oamenii cei mai sus-puși.
Așadar, pentru început,
astă-seară vom lua cina la mine acasă, în Saint Cloud.
Mulțumesc.
Creveți, barbecue, sangria, nimic special.
Repede, domnișoară, veniți repede!
Dar ce se întâmplă?
O nenorocire! E îngrozitor! Veniți să vedeți!
Unde e?
A căzut! E groaznic!
A căzut 30 de metri!
Nu acolo, în mare!
Bob St. Clare! A căzut în mare!
Uitați, citiți aici!
Săracul de tine! Toți cred c-ai murit!
Cei de la Pentagon sunt șocați!
Parisul e în doliu!
La Beijing e panică!
Ai febră?
38 cu 2 și asta nu e tot.
Ce e?
Malaria!
Ce e de făcut?
Trebuie să aștept până coace.
- Cât e ceasul? - 9:00.
Trebuie să mă duc!
Unde?
Să-l înmoi în apă caldă.
O dată la jumătate de oră, mi-a zis doctorul.
Dar cum rămâne cu Karpof?
Albania? Bombele? Chinezii?
Dacă nu te superi, aș vrea să mă fac bine mai întâi!
Mă doare degetul, înțelegi?
Ouch!
N-ai de gând să încetezi să mai faci pe prostul?
A înnebunit!
Și încă nu e tot. Să vedeți mai departe!
Nu, mi-a ajuns!
Uitați, uitați, la spital Bob St. Clare face cangrenă,
îi taie piciorul, dar e prea târziu.
Îi cedează inima și a doua zi
e aruncat în groapa comună!
Acum unde e?
La groapa comună!
Nu, Merlin unde e?
Strașnic!
Am câștigat!
Nu, nu se poate! Obiectez! Veniți să vedeți!
Nu e cinstit! Noi am câștigat, e limpede!
N-ai dreptul să scrii așa! E ridicol!
Cum adică n-am dreptul?
Eu sunt autorul, la urma urmei, nu? Scriu ce-mi place!
Oh, Bob St. Clare!
De zece ani mă sufocă și mă irită bruta asta!
În sfârșit, a sosit ziua răzbunării!
E mort! Iar eu trăiesc!
Ah, dragi prieteni! Aer! Soare! Sport!
Era mingea mea!
Mă faci hoț? Retrage-ți imediat cuvintele!
- Dar n-am zis nimic! - E mai bine așa.
Ai ceva de comentat?
N-am de gând să fiu călcat pe coadă toată viața!
Gata cu munca de sclav!
Nu mai scriu un cuvânt!
Mașina de scris... la gunoi!
În sfârșit, sunt un om liber! Nu-i așa, scumpo?
Christine?
Christine!
- Dați-mi drumul! - Niciodată.
- Mă doare. - Cu atât mai bine!
Brută mizerabilă.
Credeam că-ți plac fiarele.
Ești dezgustător!
Când mă gândesc că voiam să scriu o teză despre dv.
Nu mai interesează pe nimeni. Nu-i pasă nimănui de teza ta.
Cum?
Ce-aveți de gând să faceți acum?
Voi pleca din Paris.
Mă voi duce în Auvergne, poate în est.
Nu veți mai scrie niciodată?
Niciodată!
Păcat.
Îmi plăcea Tatiana.
Și mie.
Era destul să cobor un etaj și mă pomeneam în Mexic.
Nu e decât vina dv.
Vina mea?
Da, cu teoria dv. despre Bob Saint Clare, bărbatul dv. ideal!
Idealul meu? Nu, dimpotrivă.
Mie îmi plac sensibilitatea și delicatețea la un bărbat!
Cam ca mine.
Exact ca dv.!
- Să mergem! - Unde?
La treabă!
Șterg tot și o iau de la capăt.
Dă-mi un titlu la întâmplare
și îți scriu o carte în două zile!
Oh, Christine, în loc de o carte pe lună vor fi trei pe săptămână!
Termin-o mai întâi pe asta!
Da, ai dreptate. Unde rămăsesem?
Bob St. Clare avea o întâlnire cu Karpof.
Exact.
O părăsește pe Tatiana.
François.
Nu mai e cafea. Mă duc să aduc.
- Nu, te rog... - Revin imediat!
Christine, nu ești gata?
Oh, domnule, e vorba de cină, nu?
Păi, în seara asta nu se poate.
Doar n-o să ne strici seara!
Suntem deja în întârziere!
E drum lung până în St. Cloud.
Bine, vin imediat!
Ți-am adus niște mere.
Nu mai erau prăjituri, am luat niște miere.
Ah, sunt așa de neîndemânatică.
Îmi pare rău, am spart un pahar.
Plecați?
Da.
Nu rămâneți la cină?
Nu, v-am pregătit totul.
Cafeaua e gata.
Dar unde vă duceți?
- Să iau masa. - Cu cine?
La editorul dv.
Charron? Îl cunoașteți?
Da... adică nu.
- De când? - De ieri.
În legătură cu teza mea, vă voi explica mai târziu.
A fost foarte amabil, de altminteri.
Bine, în regulă, am înțeles, noapte bună!
- V-ați supărat? - Nu.
Dați-mi puțin timp să mă obișnuiesc.
Știți, eu sunt un pic de modă veche.
Alo?
Ce se petrece?
Vă așteptam.
Păi... nu vin.
Nu se poate! Nu-mi faceți una ca asta!
Știți pe cine am invitat?
Samuel Witowski, autorul cărții "Cultură și revoluție".
Un geniu! Un pionier!
Abia așteaptă să vă cunoască.
Sunt dezolată, nu pot, mâine mă scol devreme.
Bine. Cum doriți.
Dar sunt foarte dezamăgit. Noapte bună!
Șttt!
D-le. Charron.
E o surpriză, nu?
Poftiți!
Nu dormeați, nu-i așa?
Ce se petrece?
Sam!
Stă în Paris vreo două zile.
E un tip ca lumea!
Apropo, Christine,
aș vrea să te întreb ceva, dar să-mi spui cinstit.
Uite răspunsul meu!
Mai degrabă aș muri!
"... îi sfâșie rochia cu un gest violent..."
Așa!
Ce faci acolo, amice?
Oh, François!
Răspunde, ce cauți pe acoperiș?
- De ce m-ai lăsat să plec? - Uite ce!
Ești somnambul? Unde te duci?
- Afară, domnule! - Pe acolo.
Șții, aștept să-mi aduci romanul mâine dimineață.
Cauți inspirație prin jgeabul de la streașină? Treci la treabă, dragă Merlin!
Papucii dv.!
Și-a uitat papucii! Nu poate lucra fără papuci.
Lasă-mă!
Au, ochiul!
Ajutați-mă!
Târfa!
Peruca!
Dă-o-ncolo de perucă?
François, deschide! Ți-ai uitat papucii!
Lasă-mă în pace!
Deschide, vreau să-ți explic!
Muncesc!
François!
Iar?
Domnilor, tocmai am fost violată
de șeful Serviciilor Secrete Albaneze!
D-le comandant, protestez!
Oamenii dv. s-au comportat într-un mod inadmisibil,
chiar în fața casei mele!
Foc!
Ah, Bob, în sfârșit!
Nu-l mai duc. E contagios.
- Dar acum ce mai are? - Oreion.
Hai, înainte!
Am spus "înainte"!
N-ați putea fi mai atenți?
E ceva grav, oreionul?
Păi, pentru un adult e destul de neplăcut.
Da, sunt impotent! Și ce dacă?
Opriți focul!
Karpov!
Iată-mă.
Față în față, Karpov!
Șții că țin la tine, nu-i așa?
E adevărat?
Așa!
Bravo, Merlin!
Îți lași admiratoarele să doarmă la ușă!
Tacă-ți fleanca!
Oh, între gentlemeni!
Stai puțin.
Hei, Charron!
Așteaptă!
Ai uitat ceva!